Jeg er Ahmed Ibn Fahdlan, Ibn Al Abbas, Ibn Rasid, Ibn Hammad.
Jeg har ikke altid levet sådan her.
Engang varjeg poet i verdens mægtigste by.
Livet var en leg, og jeg levede sorgløst...
... indtil jeg en dag traf en smuk kvinde...
... som tilhørte en anden mand.
Hendes skinsyge mand klagede til kaliffen -
- som siden udnævnte mig til ambassadør i Tossuk Vlad-
- et land, som lå langt mod nord.
Jeg blev forvist fra mit hjem og fra alt, hvad jeg kendte til.
I mange måneder red jeg på kamel gennem lande befolket af barbarer-
- ledsaget af Melchisidek, en af min fars gamle venner.
Vi red gennem områder befolket af oguzere, khazarer og bulgarer-
- og de blodtørstige tatarer-
- som angriber karavaner og myrder alle.
Tatarerne kommer...!
Flygt for livet!
De standsede op!
Se! Der kommer en båd!
Se, de vender om! De rider væk!
Kom så af sted!
Mændene i båden... Hvem er de?
- Nordboer. Fortsæt og vær stille! - Hvorfor det? Er de farlige?
Hvem ved? Det er uvist, om de skåner eller dræber os.
Jeg er ambassadør!
- Det er min opgave at tale med folk. - Det er muligt, at du får chancen.
Hvad tror du, at lejrens potentat kalder sig selv?
- Intet mindre end kejser. - Kejser...
Vi søger jeres...
Vi søger jeres leder, jeres konge.
Prøv at tale græsk.
Deres konge er i teltet udenfor.
Kongen vil ikke tale med os.
Og det vil han ikke, eftersom han er død.
Det her er hans begravelse.
Du bliver præsenteret for en af tronarvingerne: Buliwyf.
Buliwyf vil høre en hæderssang. Recitér et digt eller et sagn.
Noget må du da kunne huske.
"I begyndelsen var verden tom."
" Og Guds ånd..."
Nu, da nordboerne havde en ny konge -
- forberedte de den gamles begravelse.
"Jorden er fuld af kryb. Vi brænder ham."
"Vi sender ham og hans ejendele direkte til Paradiset."
"Vore gaver skal bistå hans kongerige i Paradiset."
Han får dem med.
"Der ser jeg min far."
"Der ser jeg min mor, mine søstre og brødre."
"Der ser jeg mine aner helt tilbage til begyndelsen."
"De kalder på mig."
"De beder mig gøre dem selskab i Valhalla, hvor de tapre lever evigt."
Hun rejser med ham. Det ser du ikke igen. Det er en gammel skik.
Der kom et skib mere i nattens løb.
Der står en dreng på boven, stille som en statue.
- Drengen lader dem se ham. - De kan da ikke undgå det!
De ved ikke, om de ser syner. Det har noget med tågen at gøre.
De ser farer og ånder i tågen.
Drengen er så høflig at give dem tid til at afgøre, om han er virkelig.
Han er budbringer og kommer nordfra med en besked til Buliwyf.
Han hedder Wulfgar.
Søn af kong Hrothgar, en mægtig konge i nord.
Han beder Buliwyf om hjælp.
Hans fars kongerige er under angreb, og landsbyerne ligger øde.
De plages af en urgammel ondskab.
En rædsel uden navn.
En rædsel, som ikke må nævnes ved navn.
Se på dem. Hvad kan bevæge dem så stærkt?
Navnet må ikke ytres.
Han hidkalder Dødens engel.
Han beder om knoglerne. Hun er et orakel.
Hun beder om lige så mange mænd, som der er... måner.
1 3! Antallet af måneder i deres år. Hun siger, at 1 3 mænd må rejse ud.
Otte.
Ni.
Ti.
Elleve.
Tolv.
Hun siger, at den trettende mand ikke må være nordbo.
- Hvad mener du? - Den trettende kriger er dig.
Han synes, at din hest er for lille.
Kun en araber ville ride i krig på en hund.
Han spørger, hvad du hedder.
Jeg er Ahmed Ibn Fahdlan, Ibn Al Abbas, Ibn Rasid.
- Eben. - Nej.
Ahmed Ibn Fahdlan. "Ibn" betyder " søn af" .
Eben.
Hvad siger han?
"Rid døden i møde, før du mister din plads."
Jeg glemmer dig ikke.
- Gud være med dig. - Hørte Du det?
... i morgen.
... 1 2 heste.
... til dem.
- Vi finder nogle gæs. - Og så siger han:
"Hvis du siger det til min kone, får jeg ingen aftensmad i aften."
Sådan lyder jeg ikke.
Roneth var i seng med hende, da vi tog hestene.
Sådan et par pralhalse!
Hun var sikkert en røgfarvet lejrpige, som lignede hans mor.
Min mor...
... var...
... en kysk kvinde...
... fra en adelig familie.
Og jeg ved i det mindste...
... hvem min far er.
Din...
... svineædende bastard.
Nej, vent! Hold nu op.
Hvor har du lært vores sprog?
Jeg lyttede!
Kan du tegne lyde?
Tegne lyde?
Ja, det kan jeg godt.
Og jeg kan udtale dem.
Vis mig det.
Der findes kun en Gud...
... og Muhammed er Hans profet.
- Kom her med sækkene. - Se dig for, Weath.
Stille.
Kun en araber ville...
... ride i krig på en hund? Jeg hørte det første gang.
Kom så.
Hunden kan springe!
Værsgo.
- Nej... - Spis!
- Burde vi ikke blive tættere på land? - Nej, ikke i det her vejr.
Odin!
Duk dig.
- Hvad er det? - Vær stille!
Land!
Araber...
Sig det, jeg tegner.
"Det findes kun en Gud..."
" ... og Muhammed er Hans..."
" ... profet."
Af sted.
Tag det her. Du får brug for det.
-Jeg kan ikke løfte det. - Så bliv stærkere!
En rytter.
Kraftig, på en lille hest.
Parfumeret.
- En kvinde. - En herold.
Det er et silkeklædt bud.
- Skynd jer at sige jeres navne. -Jeg er Hygiliaks søn, Buliwyf.
Vi kender jeres værdige konge og er kommet for at tjene ham.
Kong Hrothgar vil selv byde jer velkommen.
Ingen mur, ingen voldgrav.
- Ikke engang et anstændigt hegn. - Selv en ko ville kunne komme ind...
Kvinder, børn... Her er knap en mand mellem 1 5 og 50 år.
Deres højhed, det er Buliwyf, søn af Hygiliak...
Jeg kender ham godt. Jeg har sendt bud efter ham.
Jeg kendte ham og hans far engang, og jeg kender ham stadig.
Han er blevet mand. Han er blevet et rigtigt mandfolk.
Hvad er det, der hærger her, du gamle?
Måske er han vanvittig.
Hold vagt udenfor byen.
Har I set én i de sidste 1 00 år?!
Det siges, at de engang var overalt.
- Det var værre længere nordpå. - Folk siger så meget.
Hvis ikke vi kan spore dem, må vi rejse et hegn og lave en voldgrav.
Vi kan lave en port af en vogn.
Jeg bygger ikke noget hegn. Jeg er ikke landmand.
Mine herrer!
- Hvem gjorde det her, knægt? - Find en, der kender ham.
Vent!
Jeg kender ham.
Han er fra en gård lidt oppe i dalen. Jeg viser vej.
Du skal ikke gå ind foran mig.
Det er altså sandt.
- De var til fods. - Hovederne mangler.
Barnet må være kravlet ned i et hul.
Der er blevet... gnavet af dem.
Det siges, at de æder de døde.
Hvad for et menneske er i stand til at gøre det?
De var ikke mennesker. Det var wendolerne.
De er her.
- Hvad er det? - Wendolernes moder.
- Hvor fører sporet hen? - Det ophører ved klippen efter 3 km.
- De er altså snedige. - Og forsigtige.
Og der er mere...
Se til højre, henne ved vagttårnet...
... og mod syd, ved skovbrynet.
Noget har skræmt dem ud af busken.
Sænk hånden, lillebror.
Jeg tror, at de holder øje med os.
- Og hvis vi sætter efter dem? - Så forsvinder de.
- Opsøger de os? - De siges at komme med tågen.
Hvis vi får tåge, kommer de altså...
Nu er vi på flugt i vores eget land.
Det har ikke altid været sådan. Vi byggede for at efterlade os noget.
Gårde, så langt øjet rakte.
Hvad er der sket med bopladserne nordpå?
Estwyck blev brændt ned til grunden... for to år siden.
Vi har ikke hørt nyt om de andre i flere måneder.
Om aftenen, når de drikker...
- Drikker I ikke i aften? - Nej, i aften drikker vi ikke.
I daggryets skær ser de ligene.
Han ser ud til at være en stor kriger, og han er sikkert meget tapper.
Men i kamp mod wendolerne skal han have heldet med sig.
Heldet redder ofte en mand, hvis hans mod varer ved.
- Hvem er han? - Kongens søn.
Vent på wendolerne i nat, og så kan du tale om mod...
Jeg takker Hans Højhed for rådet.
Men han er ikke kendt for andet end at have slået sine brødre ihjel.
Sæt dig ned!
De er gæster, og det er stadig mit bord!
Der er en mand, som var i Estwyck...
Jeg så det dyr, som gjorde det her.
Tænder som en løve, hoved som en bjørn, og nogle drabelige kløer.
De kommer om natten, i tågen, som om de kunne se i mørket!
Går de oprejst eller på alle fire?
Begge dele, som om de var både menneske og bjørn.
Men jeg er ikke sikker.
Men jeg så ildormen helt tydeligt. Det gjorde vi alle den sidste aften.
Jeg så den krybe ned fra bjergene gennem tågen.
Den snoede sig fra side til side og var lige så lang som 1 00 skibe.
Den spyede ild på os!
Min farfar advarede os mod den og sagde, det var et urgammelt had.
Det bliver tåge.
Hent min rustning!
Jeg står vagt sammen med jer.
Vi må beskytte børnene.
Hvis de kommer forbi os, er I nødt til at stoppe dem.
God kamplykke, min dreng.
Hvordan kan du sove nu?
Den gamle Fader spandt din livstråd for længe siden.
Gem dig i et hul, hvis du vil.
Men du lever ikke længere. Din skæbne er beseglet.
Frygten er ingen gavn til.
Når de kommer, stiller vi os i ring med ryggene mod hinanden.
Jeg er ikke kriger!
Det bliver du snart.
Han stak ikke af!
Det kunne være værre.
- Ragnar ligger her. - Har han sit hoved?
- Nej. - De tager altid hovederne.
Hvad med Olaf?
- Der er sket det samme. -Jeg kan ikke se nogen af dem!
Ingen af dem! Ingen af dem, vi slog ihjel...
Det kan jeg heller ikke.
- Ikke en eneste. -Jeg dræbte mindst to.
Det gjorde jeg også. Det gjorde vi alle sammen.
- Selv araberen skar en op. - Der var lidt liv i ham.
- De må have taget dem med. - De er dæmoner.
Deres blod ser ægte ud.
Du jamrer dig meget.
Hjælp mig med at bære Ragnar ud.
- Hvad er det? - Kotis.
- Kotis? - Det er indkogt.
Jeg vil ikke have det skidt på mig.
Brug rent vand.
Som du vil.
I morgen flyder materien, og du får feber.
Kom, min ven!
Dit hoved leder efter dine hænder. Du får dem at se igen i Paradiset.
Her er ikke nogen lig, men det her er måske... en af deres kløer.
Kom så, lillebror. Vi skal ud at opstille værn.
Hold tempoet.
Sæt dem her.
Herovre! Det bliver en lang dag.
Du kommer herhen, du går derhen.
Stil dig der.Jeg hugger lidt af pælen.
Hold øje med pælen. Sådan her...
Nu er det din tur.
Er her en smed? En smed!
Han insisterede.
Giv en araber et sværd, så laver han en kniv...
Det virker.
Må min datter arve det, når du dør?
Er du tørstig?
- Er det mjød? - Vand.
- Du lyder som en kvinde. - Gør det igen, så vanker der!
Det skal nok hele.
-Jeg tror, jeg har brækket næsen. - Det er billigt sluppet.
- Folk er meget stille i dag. - Bønderne er bange for ildormen.
Ildormen...
Ildormen?
En drage?
Jeg tror ikke på drager.
Tag dig i agt for prins Wigliff.
Han hvisker til kongen, at Buliwyf har i sinde at erobre hans rige.
Er det sandt?
Nej.
Tro mig.
Vær forsigtig.
Mere sagde hun ikke.
Det behøver hun heller ikke... Prins!
Vi må statuere et eksempel.
Ham den rødhårede?
Jeg gør det.
Du burde holdes udenfor.
- Hvad skal jeg gøre? - Klap i og arbejd videre.
Se dig for!
Du graver som en hund.
- Kaldte du mig en hund? - Du smider med jorden som et dyr.
- Er jeg nu et dyr? - Du hører ikke efter.
- Er jeg også døv? - Du er en tåbe, lille mand.
Det er fordi, du taler lige så svagt og fordrejet som en gammel kvinde!
Jeg tager dit liv, gammelfar!
- Hvad skete der? - En byggeteknisk strid...
- Han er større end dig. -Ja.
- Og yngre. -Ja.
- Sats bare på ham, hvis du vil. - Det gør jeg måske!
Det var held.
Du er nødt til at bryde ind.
- Han bliver slået ihjel. - Det er muligt.
Du kan ikke...
Tåber!
Tag dig af din ven.
Han var en tapper mand.
- Du kunne have dræbt ham før. -Ja.
- Hvorfor så foregive andet? - Det er sagens kerne.
Alle og enhver kan lodde styrke. Han har gjort det, siden han så os.
Nu er han nødt til at lodde noget usynligt.
Og frygte det, han ikke kender til...
Tåbeligt, som du siger. Og dyrt.
Vi kommer til at mangle Angus sværd i nat.